SMRT U VENECIJI
Želimo vam ugodan boravak.
Našom poniznom uslugom do vaše pozornosti.
Zbogom! Oprostite! Zdravo!
Vaša Ekscelencijo!
I usput, gospodine...
naše pohvale vašoj slatkoj dragoj.
Sve najbolje, signore.
Odvedi me do pristaništa za parobrode.
Rekao sam da me odvedeš do pristaništa za parobrode.
Signore ide na Lido.
To znam, no prije želim na San Marco.
Otamo ću ići vaporettom.
- Ne možete ići njime. - Zašto?
Jer oni ne ukrcavaju prtljagu.
To je moja briga. Okreni se.
Koliko tražite za ovaj put?
Signore će platiti.
Nećeš dobiti ni novčića ako me ne odvedeš točno kamo želim.
Želite na Lido.
Ali ne s tobom.
Ja sam dobar veslač, signore.
Ne shvaćam.
Taj gondolijer je sumnjiv tip.
Nema dozvolu.
Drugi su gondolijeri telefonirali. Opazio je policiju i brzo pobjegao.
Imali ste besplatnu vožnju do Lida.
Hoćete li mi što udijeliti?
Hvala.
Dobra večer, profesore von Aschenbach.
Želimo vam dobrodošlicu.
Ključ profesora Aschenbacha.
Nadam se da će vam se svidjeti soba koju smo vam rezervirali.
Hotel je krajnje miran. Ne brinite.
Ovo je profesorova prtljaga.
Vaš kovčeg će vam odmah biti dostavljen.
Imamo sjajan početak sezone, puše samo malo juga.
Nadam se da ćete se sjajno provesti.
Treći kat, molim.
Ovuda, molim.
Uđite.
Nakon vas.
Nadam se da vam cvijeće ne smeta.
Prtljagu profesora Aschenbacha. Odmah.
Rezervirali smo vam najbolju sobu u hotelu.
Nadam se da će vam se svidjeti.
Imate prekrasan pogled na more.
Vrijeme danas nije najbolje, no sutra će biti ljepše.
Nadam se da ćete ugodno boraviti...
i da će vam se soba svidjeti.
Ako nešto trebate, samo nazovite.
Hvala.
Vaš ključ. Soba 308. Upamtite.
Ispričavam se.
Bit će u redu.
Kada će ponovno moći na posao?
To je teško reći u ovakvim slučajevima.
Nema razloga biti ponosan na svoje srce.
Mora pobjeći od svega. Dugo razdoblje potpunog odmora.
Gustave?
Sjećam se...
nekoć smo imali takav sat...
u kući moga oca.
Otvor kroz koji prolazi pijesak toliko je uzak...
da se isprva čini da se razina u gornjem dijelu sata...
nikada ne mijenja.
Nama se čini da pijesak odlazi...
samo pri kraju...
i dok nije tako, nema smisla o tome razmišljati.
Sve do posljednjeg trenutka...
kada ne preostaje više vremena...
kad ne preostaje vremena razmišljati o tome.
Dame i gospodo, večera je poslužena.
Dobra večer. Večera će biti poslužena za deset minuta.
Siguran sam da ćete uživati u njoj.
Danas imam dobar tek, dobro sam se našetao.
- Što ćete popiti? - Prošek.
U redu.
Volite više francusko ili talijansko vino?
- Francusko. - Francusko. Vi?
Htjela bih da mi kći zna za Tocai...
Umorna si. Blijeda.
Da ostaneš duže na suncu, osjećala bi se bolje.
Trebaš se više brinuti za Tadzia. Preumoran je.
Od sutra, gospođo...
s više ću brige nadzirati njegov odmor.
Razumiješ? Ako se nastaviš umarati ovaj ti odmor neće koristiti.
U redu. Od sutra ću manje trčati.
Ne zaboravi na obećanje.
Sutra ćemo ostati zajedno.
Drago ti je?
Neće ti biti dosadno.
Želim da djeca budu spremna do 9.00 sutra ujutro.
Pobrinut ću se za to. Možete računati na mene, gospođo.
Pridružimo se ostalima.
Juha i riba. Ništa drugo.
Ljepota. Misliš na tvoju duhovnu predodžbu ljepote.
No poričeš li sposobnost umjetnika da stvara iz emocija?
Da, Gustave, upravo to poričem.
Dakle, po tvom mišljenju, posao umjetnika je...
Posao, točno!
Doista vjeuješ da je ljepota proizvod rada?
Da.
Tako se rađa ljepota.
Samo tako. Spontano. U krajnjem nehaju za tvoj i moj posao.
Ljepota je postojala prije nas.
Tvoja je greška, dragi prijatelju, što smatraš životnu...
stvarnost kao ograničenje.
Zar stvarnost nije ograničenje?
Stvarnost nam odvlači pozornost i ponižava nas.
Ponekad mislim...
da su umjetnici više kao lovci koji ciljaju u tami.
Ne znaju koja im je meta i jesu li je pogodili.
Ne možeš očekivati da ti život osvijetli metu i pomogne pri ciljanju.
Stvaranje ljepote i neiskvarenosti čin je duha.
Ne, Gustave. Ne!
Osjetila stvaraju ljepotu.
Samo osjetila!
Ne možeš doseći duh...
Ne možeš doseći duh putem osjetila.
Jedino se potpunim vladanjem nad osjetilima...
uopće može doseći...
mudrost, istina i ljudsko dostojanstvo.
Mudrost? Ljudsko dostojanstvo?
Čemu služe?
Genij je nebeski dar, a ne...
nebeska nedaća.
Genij je iznenadan izljev prirodnih sposobnosti.
- Odbijam vražje vrline umjetnosti. - I činiš krivo!
Zlo je nužno.
To je hrana genija.
Čaj je poslužen.
- Želiš čaja? - Da, hvala.
Ako želiš mlijeko, izvoli.
Hvala.
Znaš, Alfrede, umjetnost je najviši izvor obrazovanja...
i umjetnik treba biti primjerom.
Mora biti primjer ravnoteže i snage.
- Ne smije biti dvosmislen. - Ali umjetnost je dvosmislena.
Glazba je najdvosmislenija od svih umjetnosti.
Dvosmislenost razvija znanost.
Stani!
Poslušaj ovu notu...
ili ovu.
Možeš ih protumačiti kako želiš.
Ispred sebe imaš cijeli niz matematičkih spojeva...
koji su nepredvidivi i neiscrpni.
Raj dvojakih značenja u kojima ti, više nego itko...
uživaš kao tele u djetelini.
Zar ne čuješ?
- Prepoznaješ li? - Stani!
To je tvoje! To je sve tvoja glazba!
Dobro jutro, profesore.
Dobro jutro.
- Vrijeme... - Gospodine?
Jugo...
Koliko će trajati?
Morate shvatiti da jugo...
puše tri dana ako počne puhati u utorak.
Devet ako počne u petak.
Ako se nije ispuhalo do desetog dana...
puhat će 21 dan.
Počelo je u petak prošlog tjedna.
Znači da je danas deseti dan...
no zasigurno zadnji.
Ispričavam se. Ugodan dan.
Hvala.
Izvrsne svježe jagode!
Jagode!
Evo svježih jagoda!
Jagode!
Kolači!
Donesi mi stolicu i stol.
Izvrsne naranče.
- Limuni. - Svježe jagode!
Tadzio!
Pogledajte! Uzmite!
S ovom ću pločom napraviti preklopni most.
Ovako je u redu?
Ne. Stavi malo udesno.
- Ovako? - Da.
Ostavi ih na miru, Tadzio!
To je barem četvrti put da pokušavaju izgraditi dvorac!
Ostavi ih na miru!
To su dječje igrarije.
U redu je.
Bolje da prošetamo.
Zdravo. Što se događa?
...moj suprug. - Da.
- Kupit ćete ovu, gospođo? - Ne, sviđa mi se ova.
- Nisu tako loše. - Koliko traži za njih?
A ti?
Treba paziti na ove prodavače.
Naplaćuju triput više od prave vrijednosti.
Hoću ovu, ovu i onu drugu.
Školjke!
Jagode?
- Ne, Dorothy! - Ukusne su!
Opasno je po ovakvim vrućinama.
Ne bi smjela jesti svježe voće. Ne.
Samo kuhano povrće.
Nemoj...
Jagode iz polja!
Hladno je, zar ne? To je dobro za tebe. U redu, požuri.
Hajde.
Majko, pusti me...
Ne! Tadzio!
Trči za mnom! Požuri!
- Tadzio je dobro raspoložen, kao i obično. - Vratimo se u hotel, Hania.
Hajde!
- Umorna si? - Ne, mama.
Prizemlje, molim.
Drugi kat, molim.
To nije sramota, to je strah.
Sramota je duhovni nemir na kojeg si otporan...
jer si otporan na osjećaje.
Ti si čovjek koji izbjegava osjećaje.
Bojiš se imati izravan, iskren dodir s bilo čime!
Zbog tvojih krutih moralnih mjera...
želiš da tvoje ponašanje bude savršeno poput tvoje glazbe.
I najmanja greška je nepopravljiva.
- Ja sam nečist... - Da barem jesi!
Lzvući nadahnuće iz svojih osjetila...
radi umjetničke osjećajnosti koja je nepovratno izopačena.
Kakva radost za umjetnika!
Pomisli samo kako je dobro zdravlje jalova i tmurna stvar.
Pogotovo ako se tiče duše, ništa manje od tijela.
Moram nekako pronaći svoju ravnotežu.
Umjetnost ne ovisi o umjetnikovoj osobnoj ćudorednosti...
jer onda bi bio uzvišen, nedostižan i jedinstven.
Znaš li što se krije ispod površine umjetničkog mentaliteta?
Prosječnost.
Sutra odlazite, gospodine?
Da. Nepredvidive okolnosti.
- Neočekivana dužnost. - Shvaćam, gospodine.
Moram se vratiti u Munchen.
Jutros sam čuo vijesti. Neizbježno je.
Usto mi i nije baš najbolje i...
- klima je... - Da, gospodine.
...nepodnošljiva za moje zdravlje. - Shvaćam.
Možete li mi sutra poslati prtljagu i pisma?
Naravno, gospodine.
I odmah napravite račun.
Kako želite. Odmah napravite račun.
- Hvala. - Odmah ćemo to srediti.
Hvala.
- Oprostite, rekli su mi da... - Što?
Ispričavam se na upornosti, no čeka vas čamac.
- Vrijeme nas sili za odlazak. - Vrijeme ne sili.
Hoteli se žele riješiti gosta čim je platio račun.
To je nepodnošljivo.
Ako me čamac ne može čekati, onda pošaljite prtljagu na njega.
- Ja ću doći poslije javnim prijevozom. - Oprostite.
Pusti me da doručkujem u miru. Pošalji mi novine. Bilo koje.
Da, gospodine.
Zbogom, Tadzio. Sve je bilo prekratko.
Neka te Bog blagoslovi.
- Munchen. Prvi razred. - Za danas, signore?
- Što? - Za danas?
Da.
Mislim da ne možete stići na taj vlak.
Kreće za Veronu za četiri minute.
Ako ne stignete, ima drugi.
- I pobjeći će vam presjedanje. - Da. Požuri.
Ostatak, signore.
G. Aschenbach. Užasno mi je žao!
Posramljen sam. Greška, jedna nesretna...
Tko si ti? Što hoćeš?
Jedna od stvari koje se ne bi smjele dogoditi...
no, znate, ipak se dogodilo.
- Zbog vas ću zakasniti na vlak. - Vaša je prtljaga već otišla za Como.
Como?
- Tvrtka će je pokušati dobaviti... - Želim je odmah nazad!
Mislim da to nije moguće. Morat ćete čekati.
Čekati? Želim svoju prtljagu.
- Želim odmah svoju prtljagu. - Molim vas, gospodine.
Otiđite na svoj vlak i prtljaga će stići za tri dana.
Ne napuštam Veneciju dok ne dobijem prtljagu.
U redu. Vjerojatno ste dobro odlučili.
Odnesi ovo nazad i neka ti vrate novac.
Neka čamac bude spreman. Želim se odmah vratiti na Lido.
Da.
Gustave.
Brzo.
Idi uberi cvijeće.
Dosta.
Hajde, tata.
Još jedan.
Ispod tvoje brade.
Voliš maslo.
Mislim da stiže oluja.
Mislim da počinje oluja.
Veliki crni oblak nad planinom.
Majko! Vidi što sam ti donio!
Brzo dođi!
- Brzo, ogrtač. - Da, odmah, gospođo.
Kako si samo prljav!
Pijesak ti je na licu, u kosi, posvuda...
- Ovo dijete... - Donio si mi školjke?
Sviđaju ti se? Drago ti je?
Pođite svi sa mnom!
- Jučer sam našao ljepše školjke. - Pogledaj ovo!
To je laž.
- Nisi u pravu. - Kako dražesno od tebe.
Vidi kako si prljav!
Hladno ti je? Odakle ovo?
- Dobro mu je... - Ne znam...
- Pun je pijeska. - Ima ga mnogo na plaži.
Tadzio, smijem dobiti jednu?
Kasnije, lwonka.
Dragi, sjajne su. Lijepo od tebe.
I tvoje su školjke bile krasne, lwonka.
Ali Tadzio mi ne želi dati nijednu.
Hvala.
Basia, idemo s gospođicom.
- Uzmi. Pojedi to. - Hvala.
Sagradimo još jedan dvorac.
Ako mi pomogneš, nešto ću ti dati.
Ne želim sada. Možda kasnije.
Hania, pomoći ćeš mi sagraditi dvorac?
U redu, lwonka. Stižem čim popijem čaj.
- Samo malo. - Da?
Recite mi zašto ni u jednim novinama nema ni riječi...
o događanjima ovdje?
Čak sam i ja čuo priče.
I vi ste čuli te napuhane glasine?
Vjerujte mi, nema zaraze, čak ni bolesti.
A što je s plakatima upozorenja ministarstva zdravstva?
- Vidjeli ste ih? - Naravno.
No svake je godine, ljeti, Venecija puna takvih plakata.
To radi policija...
jer žele izbjeći bilo kakav rizik javnog blagostanja.
Uvjeravam vas, ništa više od toga.
Čak i ako neke strane novine iskorištavaju situaciju...
za širenje lažnih glasina kako bi obeshrabrile turiste.
Veoma neugodno, zar ne?
No nema mjesta za brigu.
Doista. Ispričavam se.
Esmeralda!
Nikada se ne smiješ tako smiješiti.
Nikome.
Volim te.
POGLAVARSTVO VENECIJE
Kakav je ovo smrad?
Posvuda se osjeti.
Što je to?
Hvala.
Hvala, gospodine.
Dođi ovamo.
Zašto dezinficiraju Veneciju?
Naredba policije.
Poradi vrućine i juga.
Jugo tišti.
Nije dobro za zdravlje.
Dakle nema bolesti u Veneciji?
Kakve bolesti?
Jugo da je bolest? Možda je naša policija bolest.
Samo predostrožnost, signore.
Hvala.
Ja njemu?
- Ništa? - Baš ništa?
- Ja sam lukav. - U redu.
Hvala. Dobra večer.
- Dobra večer. - Dobra večer.
Želim promijeniti njemačke marke...
u lire.
- Tri stotine. - Tri stotine.
- Ugodan dan. - Također, gospodine.
Oprostite.
- Smijem porazgovarati s vama? - Naravno.
- Kako vam mogu pomoći? - Bio bih vam zahvalan.
Pokušavam otkriti... Nitko mi ne želi reći istinu.
Dezinficiraju Veneciju. Znate li zašto?
Nema mjesta panici. Čista formalnost.
Mjere predostrožnosti u slučaju...
Hvala.
Samo malo, gospodine.
Htio bih razgovarati s vama. Možete li poći sa mnom?
Molim vas.
To je bilo službeno objašnjenje, kojega se očito žele držati.
No mislim da tu ima još nečega.
Već nekoliko godina Azijska kolera pokazuje sklonost širenja...
izvan svoga izvora...
koji je, znate, u rijeci Ganges.
Prvo se proširila na Hindustan...
onda istočno u Kinu...
onda zapadno u Afganistan i Perziju.
- Pratite me? - Da.
Iz Perzije, kuga se širila velikom rutom karavana...
izazivajući strah u Afganistanu i Moskvi.
Iz Moskve se očekivalo širenje u Europu kopnenim putem.
No umjesto toga došla je brodom iz Sirijskih luka...
u Toulon i Malagu...
te u Palermo i Napulj.
Dobro se udomila u Kalabriji.
Do sada se čini da je sjeverna Italija pošteđena.
No ako uzmete u obzir ranjivost Venecije...
sa svojim lagunama i jugom...
U svibnju...
je pronađena bakterija koja uzrokuje koleru...
istog dana u dva tijela:
Na pocrnjenom oslabljenom tijelu brodara...
te u gospođi koja je imala piljarnicu.
Obje su smrti, naravno, zataškane...
no sada je sve više smrtnih slučajeva.
Skoro je nemoguće izbrojati broj mrtvih.
Znate li da u bolnici nema nijedan slobodan krevet?
Ljudi sve znaju, naravno. Prestravljeni su, ali šute.
Znate li zašto?
Zbog ljeta i turista.
Cijela Venecija živi od turizma.
Možete li zamisliti Veneciju bez turista?
Bilo bi tužnije od zime.
Ja bih vam preporučio da već danas odete.
Ne čekajte sutra.
Karantena može započeti već za nekoliko dana.
Gospođo...
dopustit ćete potpunom strancu...
da vas usluži...
savjetom i upozorenjem...
što drugi ne žele iz osobnih interesa?
Odmah otiđite. Ne odgađajte.
Molim vas.
Povedite Tadzia i vaše kćeri.
Preklinjem vas.
Venecijom vlada epidemija.
Molim vas.
Hvala. Hvala.
Hvala.
Kakvu sam odluku donio?
Kakvu odluku?
Sivo.
Naravno. Znate li zašto, signore?
Zbog vašeg nemara.
Ne brinete se mnogo oko vašeg izgleda.
Shvatljivo za gospodina poput vas...
- no svejedno je velika greška. - Ne.
Vi ste odveć važna osoba...
da biste se brinuli oko pravila koja se smatraju prikladnima.
Mi smo stari koliko se osjećamo starima.
Vi imate pravo na svoju prirodnu boju.
Ako smijem.
Ispričavam se.
Odmah ću vašoj kosi vratiti njezinu prijašnju boju.
- Kako? - Prepustite to meni.
Sada se signore smije zaljubiti kad god hoće.
Idemo.
Varalico!
Šro još žele od mene?
Čistu ljepotu. Potpunu strogost.
Neiskvareni oblik! Savršenstvo!
Uključenje svih osjetila!
Sve je nestalo. Ništa ne ostaje. Ništa!
Tvoja je glazba mrtvorođena, a ti si nezakrabuljen.
Alfrede, otpremi ih.
- Molim te neka odu. - Neka odu?
- Izručit ću te njima! - Ne, Alfrede, molim te.
Nemoj, molim te.
Njima!
Oni će ti suditi i presuditi!
Ne, Alfrede.
Mudrost. Istina.
Ljudsko dostojanstvo.
Ničega nema.
Sada nema razloga zašto ne bi otišao u grob sa svojom glazbom.
Postigao si savršenu ravnotežu.
Čovjek i umjetnik postali su jedno.
Zajedno su dotakli dno.
Nikada nisi bio nevin.
Nevinost dolazi od neiskvarenosti, a ne kao bolan ishod starosti...
a ti si star, Gustave.
A na cijelome svijetu...
ne postoji iskvarenost toliko iskvarena kao starost.
Dobro jutro, gospođo.
- Dobro jutro. - Dobro jutro, gospodine.
Dobro jutro. Čije je ovo?
Od Poljaka, gospođe Moore i njezine obitelji.
- Kada? - Nakon objeda.
Svježi limuni!
Tadzio.